Decizia Curții
Constituționale nr. 550/2004
M. Of. nr. 93 din 28 ianuarie 2005
CURTEA CONSTITUȚIONALĂ
D E C I Z I A Nr. 550
din 16 decembrie 2004
referitoare la excepția de
neconstituționalitate a prevederilor art. 164, art. 168−170,
art. 183 alin. (1) lit. a) și art. 184 din
Ordonanța Guvernului nr. 92/2003 privind Codul de procedură fiscală
Ioan Vida − președinte
Nicolae Cochinescu − judecător
Aspazia Cojocaru − judecător
Constantin Doldur − judecător
Kozsokár Gábor − judecător
Acsinte Gaspar − judecător
Petre Ninosu − judecător
Șerban Viorel Stănoiu − judecător
Ion Predescu − judecător
Dana Titian − procuror
Valentina Bărbățeanu − magistrat-asistent
Pe rol se află soluționarea excepției de neconstituționalitate a
prevederilor art. 162−165, art. 178 alin. (1) lit. a) și
art. 179 din Ordonanța Guvernului nr. 92/2003 privind Codul de
procedură fiscală, excepție ridicată de Societatea Comercială Kronmat − S.R.L. din
Brașov în Dosarul nr. 1.553/COM/2004 al Tribunalului Brașov − Secția
comercială și de contencios administrativ.
La apelul nominal se constată lipsa părților, față de care procedura de
citare a fost legal îndeplinită.
Magistratul-asistent aduce la cunoștință Curții faptul că la data de 15
decembrie 2004 autorul excepției a depus o cerere prin care solicită acordarea
unui nou termen de judecată, în scopul angajării unui apărător.
Reprezentantul Ministerului Public nu se opune admiterii acesteia. Deliberând,
Curtea respinge cererea ca neîntemeiată, fiind insuficient motivată.
Cauza aflându-se în stare de judecată, Curtea acordă cuvântul
reprezentantului Ministerului Public, care solicită respingerea ca inadmisibilă
a excepției de neconstituționalitate a art. 164 din Ordonanța Guvernului
nr. 92/2003, ca urmare a faptului că la data la care excepția a fost
ridicată prevederile acestui articol erau abrogate prin art. I pct. 115
din Legea nr. 174/2004 pentru aprobarea Ordonanței Guvernului nr. 92/2003
privind Codul de procedură fiscală. În continuare precizează că celelalte
texte de lege criticate au căpătat, în urma republicării ordonanței în
discuție, o nouă numerotare. În legătură cu acestea apreciază că este
neîntemeiată excepția de neconstituționalitate, nefiind încălcat principiul
liberului acces la justiție, întrucât soluționarea contestației la executare
are loc în fața instanței de judecată, conform dispozițiilor din Codul de
procedură civilă.
C U R T E A,
având
în vedere actele și lucrările dosarului, constată următoarele:
Prin Încheierea din 15 iunie 2004, pronunțată în Dosarul nr. 1.553/COM/2004,
Tribunalul Brașov − Secția comercială și de contencios
administrativ a sesizat Curtea Constituțională cu excepția de
neconstituționalitate a prevederilor art. 162−165, art. 178
alin. (1) lit. a) și art. 179 din Ordonanța Guvernului
nr. 92/2003 privind Codul de procedură fiscală.
Excepția de neconstituționalitate a fost ridicată de
Societatea Comercială Kronmat − S.R.L. din Brașov într-o
cauză civilă având ca obiect soluționarea contestației la executare și a
cererii de suspendare a executării, formulate împotriva unui titlu executoriu
și a unei somații de plată emise de Direcția Controlului Fiscal Brașov.
În motivarea excepției de neconstituționalitate autorul acesteia pretinde că
textele de lege criticate sunt contrare dispozițiilor art. 21 și ale art. 126
din Constituție. Astfel, în cadrul procedurii contestației la executarea
silită nu se prevede posibilitatea contestatorului de a adresa instanțelor de
judecată cerere de suspendare a executării hotărârii pronunțate în cadrul procedurii
fiscale, ceea ce, în optica autorului, îngrădește absolut accesul la justiție. De
asemenea, pretinde că accesul său la justiție este golit de conținut,
întrucât este obligat să atace o decizie emisă de organul de control fiscal, pe
care acesta o poate suspenda prin proprie voință. Susține că prin
dispozițiile art. 178 din Codul de procedură fiscală s-a creat
posibilitatea ca, în mod abuziv, să se obstrucționeze accesul la justiție prin
suspendarea procedurii de soluționare a contestațiilor pe baza unor sesizări
făcute organelor penale de către organe care fac parte din aceeași instituție
din care fac parte și organele competente să soluționeze contestația și care
dispun suspendarea acesteia. În continuare, afirmă că prevederile art. 178
din Codul de procedură fiscală încalcă liberul acces la justiție și necesitatea
soluționării cererilor într-un termen rezonabil prin posibilitatea pe care o
conferă unor organe administrative, care nu se confundă cu instanțele
judecătorești vizate de art. 126 din Constituție, să suspende soluționarea
contestațiilor.
Tribunalul Brașov − Secția comercială și de contencios
administrativ apreciază că excepția de neconstituționalitate este
neîntemeiată, textele de lege criticate necontravenind dispozițiilor art. 21
și 126 din Constituție. În acest sens, arată că întreaga procedură de
soluționare a contestației la executarea silită, reglementată de art. 162−165
din Codul de procedură fiscală, se desfășoară în fața instanțelor de judecată. De
asemenea, precizează că, deși Codul de procedură fiscală nu prevede
posibilitatea organului administrativ care soluționează contestația formulată
împotriva actului fiscal de a dispune suspendarea executării numai în
condițiile art. 179 alin. (2), nici un text de lege nu îngrădește
posibilitatea de a solicita instanței, în temeiul art. 403 și 581 din
Codul de procedură civilă, să dispună suspendarea executării până la
soluționarea contestației împotriva actelor administrative fiscale,
reglementată de art. 169−179 din Codul de procedură fiscală.
Potrivit prevederilor art. 24 alin. (1) din Legea nr. 47/1992,
încheierea de sesizare a fost comunicată președinților celor două Camere ale
Parlamentului, Guvernului și instituției Avocatul Poporului, pentru a-și
exprima punctele de vedere asupra excepției de neconstituționalitate ridicate.
Guvernul precizează că art. 164 din Ordonanța Guvernului nr. 92/2003
privind Codul de procedură fiscală a fost abrogat prin art. I pct. 115
din Legea nr. 174/2004, de aprobare a ordonanței. Ulterior sesizării
instanței, Ordonanța Guvernului nr. 92/2003 a fost republicată, dându-se
textelor o nouă numerotare. Astfel, art. 162, 163 și 165, criticate
de autorul excepției, se regăsesc la art. 168−170 din forma
republicată, iar art. 178 alin. (1) lit. a) și art. 179,
la art. 183 și, respectiv, art. 184 din forma republicată. Din
această perspectivă apreciază că excepția de neconstituționalitate a art. 164
este inadmisibilă, ca urmare a abrogării exprese a acestuia. În ceea ce
privește celelalte texte de lege criticate, consideră că acestea nu încalcă în
nici un fel dispozițiile constituționale invocate de autorul excepției, prin
procedurile reglementate de Codul de procedură fiscală nefiind obstrucționat
accesul liber la justiție. Afirmă, în acest sens, că întreaga procedură
stabilită la art. 168, art. 169 și art. 170 din Codul de
procedură fiscală se desfășoară în fața instanțelor de judecată. De
asemenea, arată că procedura de soluționare a contestațiilor pe cale
administrativ-jurisdicțională, prevăzută la art. 174−187 din Codul
de procedură fiscală, republicat, nu îngrădește posibilitatea de a solicita
instanței, în condițiile legii, să dispună suspendarea executării până la
soluționarea contestației împotriva actelor administrative fiscale.
Avocatul Poporului face, în legătură cu modificările legislative intervenite
asupra textelor de lege supuse controlului de constituționalitate, aceleași
precizări ca și cele formulate de Guvern în punctul său de vedere. În ceea
ce privește critica de neconstituționalitate a art. 168, 169, 170, a art. 183
alin. (1) lit. a) și a art. 184 din Ordonanța
Guvernului nr. 92/2003 față de prevederile art. 21 din Constituție,
consideră că nu poate fi primită, întrucât nu contravin în nici un mod
dreptului persoanelor interesate de a se adresa justiției pentru apărarea
drepturilor și intereselor lor legitime. Mai arată că judecarea
contestației la executarea silită se face potrivit art. 168, în procedură
de urgență, fiind asigurate garanțiile procesuale care condiționează, într-o societate
democratică, un proces echitabil. De asemenea, consideră că nici critica
de neconstituționalitate a art. 168 și 170 din Ordonanța Guvernului nr. 92/2003,
prin raportare la dispozițiile art. 126 din Constituție, nu este
întemeiată, deoarece nu este exclus controlul judecătoresc asupra actelor
administrative ale autorităților publice, realizat potrivit procedurilor de
judecată stabilite prin lege. Apreciază, în continuare, că dispozițiile
art. 126 din Constituție nu au incidență în soluționarea excepției de
neconstituționalitate a art. 183 alin. (1) lit. a) și
art. 184 din Ordonanța Guvernului nr. 92/2003.
Președinții celor două Camere ale Parlamentului nu au comunicat punctele lor
de vedere.
C U R T E A,
examinând
încheierea de sesizare, punctele de vedere ale Guvernului și Avocatului
Poporului, raportul întocmit de judecătorul-raportor, concluziile procurorului,
dispozițiile legale criticate, raportate la prevederile Constituției, precum și
dispozițiile Legii nr. 47/1992, reține următoarele:
Curtea Constituțională a fost legal sesizată și este competentă,
potrivit dispozițiilor art. 146 lit. d) din Constituție, precum
și ale art. 1 alin. (2), ale art. 2, 3, 10 și 29 din Legea nr. 47/1992,
să soluționeze excepția de neconstituționalitate ridicată.
Obiectul excepției de neconstituționalitate, așa cum a fost ridicată în
fața instanței de fond, îl constituie dispozițiile art. 162, 163, 164,
165, ale art. 178 alin. (1) lit. a) și ale art. 179
din Ordonanța Guvernului nr. 92/2003 privind Codul de procedură fiscală,
aprobată cu modificări și completări prin Legea nr. 174/2004. Ulterior
sesizării Curții, Ordonanța Guvernului nr. 92/2003 a fost republicată în
Monitorul Oficial al României, Partea I, nr. 560 din 24 iunie 2004, dându-se
textelor o nouă numerotare. Astfel, art. 162 a devenit art. 168,
art. 163 a devenit art. 169, art. 165 a devenit art. 170,
art. 178 alin. (1) lit. a) a devenit art. 183
alin. (1) lit. a), iar art. 179 a devenit art. 184. Conținutul
normativ al textelor de lege criticate este neschimbat în forma republicată
față de cel din forma inițială. Acesta este următorul:
− Art. 168: (1) Persoanele interesate pot
face contestație împotriva oricărui act de executare efectuat cu încălcarea
prevederilor prezentului cod de către organele de executare, precum și în cazul
în care aceste organe refuză să îndeplinească un act de executare în condițiile
legii.
(2) Contestația poate fi făcută și împotriva titlului executoriu în
temeiul căruia a fost pornită executarea, în cazul în care acest titlu nu este
o hotărâre dată de o instanță judecătorească sau de alt organ jurisdicțional și
dacă pentru contestarea lui nu există o altă procedură prevăzută de lege.
(3) Contestația se introduce la instanța judecătorească competentă
și se judecă în procedură de urgență.;
− Art. 169: (1) Contestația se poate face în
termen de 15 zile, sub sancțiunea decăderii, de la data când:
a) contestatorul a luat cunoștință de executarea ori de actul de
executare pe care le contestă, din comunicarea somației sau din altă
înștiințare primită ori, în lipsa acestora, cu ocazia efectuării executării
silite sau în alt mod;
b) contestatorul a luat cunoștință, potrivit lit. a), de
refuzul organului de executare de a îndeplini un act de executare;
c) cel interesat a luat cunoștință, potrivit lit. a), de
eliberarea sau distribuirea sumelor pe care le contestă.
(2) Contestația prin care o terță persoană pretinde că are un drept
de proprietate sau un alt drept real asupra bunului urmărit poate fi introdusă
cel mai târziu în termen de 15 zile după efectuarea executării.
(3) Neintroducerea contestației în termenul prevăzut la alin. (2) nu
îl împiedică pe cel de-al treilea să își realizeze dreptul pe calea unei cereri
separate, potrivit dreptului comun.;
− Art. 170: (1) La judecarea contestației
instanța va cita și organul de executare în a cărui rază teritorială se găsesc
bunurile urmărite ori, în cazul executării prin poprire, își are sediul sau
domiciliul terțul poprit.
(2) La cererea părții interesate instanța poate decide, în cadrul
contestației la executare, asupra împărțirii bunurilor pe care debitorul le
deține în proprietate comună cu alte persoane.
(3) Dacă admite contestația la executare, instanța, după caz, poate
dispune anularea actului de executare contestat sau îndreptarea acestuia,
anularea ori încetarea executării înseși, anularea sau lămurirea titlului
executoriu ori efectuarea actului de executare a cărui îndeplinire a fost
refuzată.
(4) În cazul anulării actului de executare contestat sau al
încetării executării înseși și al anulării titlului executoriu, instanța poate
dispune prin aceeași hotărâre să i se restituie celui îndreptățit suma ce i se
cuvine din valorificarea bunurilor sau din reținerile prin poprire.
(5) În cazul respingerii contestației contestatorul poate fi
obligat, la cererea organului de executare, la despăgubiri pentru pagubele
cauzate prin întârzierea executării, iar când contestația a fost exercitată cu
rea-credință, el va fi obligat și la plata unei amenzi de la 500.000 lei la
10.000.000 lei.;
− Art. 183 alin. (1) lit. a): (1) Organul
de soluționare competent poate suspenda, prin decizie motivată, soluționarea
cauzei atunci când:
a) organul care a efectuat activitatea de control a sesizat
organele în drept cu privire la existența indiciilor săvârșirii unei
infracțiuni a cărei constatare ar avea o înrâurire hotărâtoare asupra soluției
ce urmează să fie dată în procedură administrativă;;
− Art. 184: (1) Introducerea contestației
pe calea administrativă de atac nu suspendă executarea actului administrativ
fiscal.
(2) Organul de soluționare a contestației poate suspenda executarea
actului administrativ atacat până la soluționarea contestației, la cererea
temeinic justificată a contestatorului.
(3) Dacă se suspendă executarea unei decizii referitoare la baza de
impunere, atunci se va suspenda și executarea deciziei de impunere ulterioare.
(4) Organele de soluționare pot dispune instituirea măsurilor
asigurătorii de către organul fiscal competent în condițiile prezentului cod.
De asemenea, în încheierea de sesizare a Curții
Constituționale, instanța de judecată a reținut ca obiect al excepției de
neconstituționalitate și art. 164 din Ordonanța Guvernului nr. 92/2003,
cu toate că la data invocării excepției acesta era abrogat expres prin
dispozițiile art. I pct. 115 din Legea nr. 174/2004.
În opinia autorului excepției de neconstituționalitate textele de lege
criticate contravin art. 21 din Constituție privind accesul liber la
justiție și art. 126 din Constituție, referitor la instanțele
judecătorești.
Din examinarea excepției de neconstituționalitate rezultă următoarele:
Deși la data invocării excepției de neconstituționalitate art. 164
din Ordonanța Guvernului nr. 92/2003 era abrogat expres, prin art. I
pct. 115 din Legea nr. 174/2004 instanța de judecată a sesizat Curtea
Constituțională și cu excepția de neconstituționalitate a prevederilor acestui
articol. Conținutul său nefiind preluat în actul normativ abrogator,
excepția urmează să fie respinsă ca inadmisibilă, întrucât, în conformitate cu
prevederile art. 29 alin. (1) din Legea nr. 47/1992, Curtea
Constituțională decide asupra excepțiilor (...) privind
neconstituționalitatea unei legi sau ordonanțe ori a unei dispoziții dintr-o
lege sau dintr-o ordonanță în vigoare [...].
În ceea ce privește criticile de neconstituționalitate ale celorlalte
texte de lege ce formează obiectul excepției nu se poate reține temeinicia
acestora. Susținerea autorului, conform căreia în cadrul procedurii
contestației la executarea silită nu se prevede posibilitatea contestatorului
de a adresa instanțelor de judecată cerere de suspendare a executării hotărârii
pronunțate în cadrul procedurii fiscale, trebuie analizată prin prisma
ansamblului legislației ce reglementează soluționarea contestației la
executarea silită. Astfel, contestatorul are posibilitatea de a introduce
o asemenea cerere, în temeiul art. 403 și 581 din Codul de procedură
civilă, precum și al art. 9 din Legea contenciosului administrativ nr. 29/1990. Din
această perspectivă, dreptul său de liber acces la justiție, garantat de art. 21
din Constituție, poate fi pe deplin valorificat, neputându-se reține încălcarea
dispozițiilor constituționale menționate. Mai mult decât atât, art. 187
din Codul de procedură fiscală conferă contestatorului dreptul de a ataca la
instanța de contencios administrativ decizia de suspendare a procedurii de
soluționare a contestației pe cale administrativă, emisă de organul competent.
Nu este justificată nici critica de neconstituționalitate întemeiată pe
prevederile art. 126 din Constituție. Privitor la acest aspect,
Curtea Constituțională a statuat prin Decizia nr. 409 din 12 noiembrie
2004, publicată în Monitorul Oficial al României, Partea I, nr. 1.063 din
16 noiembrie 2004, următoarele: Asemenea proceduri, în care soluționarea
plângerilor și a contestațiilor introduse de persoanele interesate este
atribuită însuși organului care a emis actul atacat sau organului ierarhic
superior acestuia, nu întrunesc elementele definitorii ale activității de
jurisdicție − caracterizată prin soluționarea de către un organ
independent și imparțial a litigiilor privind existența, întinderea sau
exercitarea drepturilor subiective −, ele fiind specifice funcției
administrative.
Actele de soluționare de către organele administrative a contestațiilor,
respectiv a reclamațiilor formulate potrivit dispozițiilor din Codul de
procedură fiscală, nu sunt, așadar, acte de jurisdicție, ci acte administrative
supuse cenzurii instanței de judecată.
Pentru considerentele expuse, în temeiul art. 146 lit. d) și
al art. 147 alin. (4) din Constituție, al art. 1−3,
al art. 11 alin. (1) lit. A.d), precum și al art. 29
din Legea nr. 47/1992, republicată,
C U R T E A C O N S T
I T U Ț I O N A L Ă
În numele legii
D E C I D E:
I. Respinge ca inadmisibilă excepția de
neconstituționalitate a prevederilor art. 164 din Ordonanța Guvernului nr. 92/2003
privind Codul de procedură fiscală, excepție ridicată de Societatea Comercială
Kronmat − S.R.L. din Brașov în Dosarul nr. 1.553/COM/2004
al Tribunalului Brașov − Secția comercială și de contencios
administrativ.
II. Respinge ca neîntemeiată excepția de neconstituționalitate a
prevederilor art. 168−170, art. 183 alin. (1) lit. a) și
ale art. 184 din Ordonanța Guvernului nr. 92/2003 privind Codul de
procedură fiscală, excepție ridicată de același autor în același dosar al
aceleiași instanțe.
Definitivă și general obligatorie.
Pronunțată în ședința publică din data de 16 decembrie 2004.
PREȘEDINTELE CURȚII CONSTITUȚIONALE, prof. univ. dr. IOAN VIDA |
Magistrat-asistent, Valentina Bărbățeanu |