Decizia Curții Constituționale
nr. 166/2004
M. Of. nr.
434 din 14 mai 2004
CURTEA CONSTITUȚIONALĂ
D E C I Z I A Nr. 166
din 1 aprilie 2004
referitoare la
excepția de neconstituționalitate a dispozițiilor art. 20 alin. (1) din Legea
nr. 51/1995 pentru organizarea și exercitarea profesiei de avocat, republicată,
cu modificările și completările ulterioare
Costică Bulai − președinte
Nicolae Cochinescu − judecător
Constantin Doldur − judecător
Șerban Viorel Stănoiu −
judecător
Lucian Stângu − judecător
Ioan Vida − judecător
Aurelia Popa − procuror
Afrodita Laura Tutunaru − magistrat-asistent
Pe rol se află soluționarea
excepției de neconstituționalitate a dispozițiilor art. 20 alin. (1) din Legea
nr. 51/1995 pentru organizarea și exercitarea profesiei de avocat, republicată,
cu modificările și completările ulterioare, excepție ridicată de Mihai Paul
Neamț, în calitate de reprezentant al lui Răducu Alin
Radu, în Dosarul nr. 9.399/2003 al Judecătoriei Cluj-Napoca.
La apelul nominal răspunde Mihai Paul
Neamț, lipsind celelalte părți, față de care procedura de citare a fost legal
îndeplinită.
Mihai Paul Neamț formulează o cerere
de acordare a unui termen de judecată pentru ca, în acest interval,
autoritățile cărora li s-au solicitat puncte de vedere cu privire la critica de
neconstituționalitate să comunice Curții Constituționale opinia lor.
Reprezentantul Ministerului Public
se opune cererii de amânare a judecării cauzei, arătând că autoritățile publice
nu au obligația de a transmite Curții Constituționale punctul lor de vedere cu
privire la excepția ridicată și, prin urmare, nu se justifică acordarea unui
nou termen.
Examinând cererea, Curtea
Constituțională apreciază că au fost îndeplinite condițiile prevăzute de art.
24 din Legea nr. 47/1992 privind organizarea și funcționarea Curții
Constituționale, republicată, potrivit căruia președintele Curții
Constituționale (...) va comunica încheierea prin care a fost sesizată Curtea
Constituțională președinților celor două Camere ale Parlamentului și Guvernului,
indicându-le data până la care pot să trimită punctul lor de vedere, coroborat
cu art. 19 din aceeași lege, conform căruia, până la data dezbaterilor,
președinții celor două Camere ale Parlamentului și Guvernul pot prezenta, în
scris, punctul lor de vedere, și, în consecință, urmează să respingă
cererea de amânare.
Cauza fiind în stare de judecată,
autorul excepției arată că textul de lege criticat excedează intenției inițiale
a legiuitorului, instituind o prezumție de corupție în sarcina persoanei care
își exercită profesia de avocat la instanța de judecată sau la parchetul unde
soțul, ruda ori afinul până la gradul al treilea inclusiv îndeplinește funcția
de magistrat. Autorul excepției susține că textul de lege criticat încalcă
dreptul la familie, determinând o renunțare la acesta, și că, de asemenea,
dispoziția criticată nu își găsește aplicabilitatea în condițiile în care Codul
de procedură civilă prevede deja incompatibilități în persoana judecătorului
sau procurorului când soțul are vreun interes în soluționarea pricinii.
Reprezentantul Ministerului Public
pune concluzii de respingere a excepției ca neîntemeiată, deoarece prevederile
legale criticate au mai făcut obiectul controlului de neconstituționalitate,
când Curtea Constituțională, prin Decizia nr. 190/2000, a constatat că
prevederile art. 20 alin. (1) din Legea nr. 51/1995 sunt conforme cu
dispozițiile din Legea fundamentală. Deoarece nu au intervenit elemente noi,
soluția și considerentele deciziei menționate își păstrează valabilitatea și în
acest caz.
C U R T E A,
având în vedere actele și lucrările dosarului, constată
următoarele:
Prin Încheierea din 19 noiembrie
2003, pronunțată în Dosarul nr. 9.399/2003, Judecătoria Cluj-Napoca a sesizat
Curtea Constituțională cu excepția de neconstituționalitate a prevederilor art.
20 alin. (1) din Legea nr. 51/1995 pentru organizarea și exercitarea profesiei
de avocat, republicată, cu modificările și completările ulterioare.
Excepția a fost ridicată de Mihai
Paul Neamț, în calitate de reprezentant al lui Răducu
Alin Radu, în dosarul de mai sus, având drept obiect soluționarea unei acțiuni
de divorț formulate de reclamanta Tania Claudia Radu.
În motivarea excepției de
neconstituționalitate, autorul acesteia susține că dispozițiile legale criticate aduc atingere
principiilor constituționale referitoare la ocrotirea vieții intime, familiale
și private și la neîngrădirea dreptului la muncă. În
speță, pentru a ieși din starea de incompatibilitate prevăzută de norma
atacată, reprezentantul autorului excepției se vede obligat să procedeze la
încetarea relațiilor familiale stabilite legal sau să determine pe unul dintre
membrii familiei sale să exercite limitat drepturile pentru prezervarea
dreptului celuilalt.
Judecătoria Cluj-Napoca opinează că excepția de
neconstituționalitate este neîntemeiată, dispozițiile legale criticate neîncălcând drepturile reglementate prin textele
constituționale invocate. În acest sens instanța invocă jurisprudența Curții
Constituționale care a statuat că dispozițiile legale criticate sunt
constituționale.
Potrivit art. 24 alin. (1) din Legea
nr. 47/1992, republicată, și art. 181 din Legea nr. 35/1997, cu
modificările ulterioare, încheierea de sesizare a Curții Constituționale a fost
comunicată președinților celor două Camere ale Parlamentului, Guvernului și
Avocatului Poporului, pentru a transmite punctele de vedere asupra excepției de
neconstituționalitate ridicate.
Guvernul consideră că excepția de
neconstituționalitate este neîntemeiată, deoarece dispoziția criticată nu
contravine principiului constituțional privind respectarea și ocrotirea vieții
intime, familiale și private. Instituirea unor incompatibilități în exercitarea
profesiei de avocat este necesară în vederea asigurării unui act de justiție
imparțial și obiectiv. În ceea ce privește încălcarea dreptului la muncă,
textul criticat este în deplin acord cu prevederile art. 53 din Constituție,
republicată.
Avocatul Poporului apreciază că excepția de
neconstituționalitate este neîntemeiată, deoarece dispozițiile legale criticate
nu contravin prevederilor constituționale referitoare la respectarea și
ocrotirea vieții intime, familiale și private. Nu poate fi reținută nici
critica de neconstituționalitate raportată la dispozițiile art. 41 din
Constituție, republicată, întrucât avocatura este un serviciu public, organizat
pe baza unei legi speciale, respectiv Legea nr. 51/1995.
Introducerea unor condiționări
legale pentru exercitarea profesiei de avocat nu reprezintă o îngrădire a
dreptului la muncă, ci, dimpotrivă, datorită specificului acestei profesii și
în considerarea interesului public și a exigențelor cetățeanului în relațiile
cu justiția, s-a cristalizat necesitatea stabilirii prin lege a unor condiții
de exercitare a acestei profesii. Textul legal criticat nu instituie o
restrângere a exercitării dreptului la muncă, respectiv a exercitării profesiei
de avocat, ci o garanție legală prevăzută în scopul asigurării probității
participanților la realizarea justiției. Interdicția contestată nu atinge
existența dreptului și este impusă de necesitatea apărării unor valori sociale
importante, și anume ordinea și morala publică.
Președinții celor două Camere
ale Parlamentului nu au comunicat punctul lor de vedere asupra excepției de
neconstituționalitate.
C U R T E A,
examinând încheierea de sesizare, punctele de vedere ale
Guvernului și Avocatului Poporului, raportul întocmit de judecătorul-raportor,
concluziile procurorului, susținerile reprezentantului autorului, dispozițiile
legale criticate, raportate la prevederile Constituției, precum și dispozițiile
Legii nr. 47/1992, reține următoarele:
Curtea Constituțională constată că a
fost legal sesizată și este competentă, potrivit dispozițiilor art. 146 lit. d)
din Constituție, republicată, ale art. 1 alin. (1), ale art. 2, 3, 12 și 23 din
Legea nr. 47/1992, republicată, să soluționeze excepția de
neconstituționalitate ridicată.
Obiectul excepției de
neconstituționalitate îl constituie dispozițiile art. 20 alin. (1) din Legea
nr. 51/1995 pentru organizarea și exercitarea profesiei de avocat, republicată,
publicată în Monitorul Oficial al României, Partea I, nr. 113 din 6 martie
2001, cu modificările și completările ulterioare, cu următorul conținut:
− Art. 20 alin. (1): Profesia
de avocat nu poate fi exercitată la instanța de judecată sau la parchetul unde
soțul avocatului sau ruda ori afinul său până la gradul al treilea inclusiv
îndeplinește funcția de magistrat.
Autorul excepției de
neconstituționalitate susține că prin dispozițiile legale criticate sunt
încălcate prevederile art. 26, 38 și 49 din Constituția României. După
revizuirea Constituției și republicarea acesteia, dispozițiile invocate au fost
cuprinse în art. 26, 41 și 53, având următorul conținut:
− Art. 26: (1)
Autoritățile publice respectă și ocrotesc viața intimă, familială și privată.
(2) Persoana fizică are dreptul să
dispună de ea însăși, dacă nu încalcă drepturile și libertățile altora, ordinea
publică sau bunele moravuri.;
− Art. 41: (1) Dreptul la
muncă nu poate fi îngrădit. Alegerea profesiei, a meseriei sau a ocupației,
precum și a locului de muncă este liberă.
(2) Salariații au dreptul la măsuri
de protecție socială. Acestea privesc securitatea și sănătatea salariaților,
regimul de muncă al femeilor și al tinerilor, instituirea unui salariu minim
brut pe țară, repausul săptămânal, concediul de odihnă plătit, prestarea muncii
în condiții deosebite sau speciale, formarea profesională, precum și alte
situații specifice, stabilite prin lege.
(3) Durata normală a zilei de lucru
este, în medie, de cel mult 8 ore.
(4) La muncă egală, femeile au
salariu egal cu bărbații.
(5) Dreptul la negocieri colective
în materie de muncă și caracterul obligatoriu al convențiilor colective sunt
garantate.;
− Art. 53: (1) Exercițiul
unor drepturi sau al unor libertăți poate fi restrâns numai prin lege și numai
dacă se impune, după caz, pentru: apărarea securității naționale, a ordinii, a
sănătății ori a moralei publice, a drepturilor și a libertăților cetățenilor;
desfășurarea instrucției penale; prevenirea consecințelor unei calamități
naturale, ale unui dezastru ori ale unui sinistru deosebit de grav.
(2) Restrângerea poate fi dispusă
numai dacă este necesară într-o societate democratică. Măsura trebuie să fie
proporțională cu situația care a determinat-o, să fie aplicată în mod
nediscriminatoriu și fără a aduce atingere existenței dreptului sau a
libertății.
Curtea constată că art. 20 alin. (1)
din legea susmenționată nu instituie restrângeri ale exercitării dreptului de a
profesa avocatura, ci incompatibilități în exercitarea profesiei de avocat la
instanța de judecată sau la parchetul unde soțul, ruda ori afinul până la
gradul al treilea inclusiv îndeplinește funcția de magistrat. Aceste
incompatibilități constituie măsuri de protecție pentru părți împotriva
suspiciunilor privind situații de natură să altereze actul de justiție.
Critica în sensul că textul atacat
instituie o prezumție de corupție împotriva persoanei care își exercită
profesia de avocat la instanța de judecată sau la parchetul unde soțul, ruda
ori afinul până la gradul al treilea inclusiv îndeplinește funcția de magistrat
este nefondată. Interdicția stabilită în sarcina
avocatului, care are rude la o anumită instanță de judecată, de a lua parte la
soluționarea unui litigiu de către această instanță nu prezumă
reaua-credință, ci exprimă grija legiuitorului pentru asigurarea condițiilor de
imparțialitate necesare în rezolvarea unui litigiu în deplin acord cu
dispozițiile art. 124 alin. (2) din Constituție, republicată.
Incompatibilitatea reglementată de
dispoziția criticată reprezintă o garanție și o măsură de protecție a
justițiabililor care recurg la serviciile unui avocat, ale căror interese
trebuie asigurate potrivit legii.
Curtea constată că nu poate fi
primită nici susținerea în sensul că starea de incompatibilitate prevăzută de
norma criticată încalcă dreptul la viața intimă, familială și privată, dat
fiind că nu are nici o legătură cu acest domeniu de reglementare.
În ceea ce privește critica
referitoare la încălcarea dreptului la muncă, Curtea reține că textul de lege
criticat nu contravine principiului constituțional. Potrivit art. 41 din
Constituție, republicată, și art. 6 pct. 1 din Pactul internațional cu privire
la drepturile economice, sociale și culturale, dreptul la muncă constă în
posibilitatea acordată unei persoane de a-și câștiga existența printr-o muncă
liber aleasă sau acceptată.
Or, limitarea prevăzută de art. 20
alin. (1) din Legea nr. 51/1995, republicată, cu modificările și completările
ulterioare, nu exclude posibilitatea ca avocatul să-și exercite profesia în
cauzele aflate pe rolul altor instanțe sau de a efectua alte activități
specifice profesiei de avocat, dreptul la muncă al acestuia nefiind
deci încălcat.
Având în vedere aceste considerente,
Curtea constată că nu au fost încălcate nici prevederile art. 53 din
Constituție, republicată.
În acest sens s-a pronunțat Curtea
Constituțională și prin Decizia nr. 45 din 2 mai 1995, publicată în Monitorul
Oficial al României, Partea I, nr. 90 din 12 mai 1995, și Decizia nr. 190 din
10 octombrie 2000, publicată în Monitorul Oficial al României, Partea I, nr. 60
din 5 februarie 2001.
Întrucât nu au intervenit elemente
noi, de natură să reconsidere această jurisprudență, atât considerentele
acestor decizii, cât și soluțiile pronunțate își mențin valabilitatea și în
prezenta cauză.
Pentru considerentele expuse, în
temeiul art. 146 lit. d) și al art. 147 alin. (4) din Constituție, republicată,
precum și al art. 13 alin. (1) lit. A.c), al art. 23
alin. (1) și al art. 25 alin. (3) din Legea nr. 47/1992, republicată,
C U R T E A
În numele legii
D E C I D E:
Respinge excepția de
neconstituționalitate a dispozițiilor art. 20 alin. (1) din Legea nr. 51/1995
pentru organizarea și exercitarea profesiei de avocat, republicată, cu
modificările și completările ulterioare, excepție ridicată de Mihai Paul Neamț,
în calitate de reprezentant al lui Răducu Alin Radu,
în Dosarul nr. 9.399/2003 al Judecătoriei Cluj-Napoca.
Definitivă și obligatorie.
Pronunțată în ședința publică din data
de 1 aprilie 2004.
PREȘEDINTE, prof. univ. dr. COSTICĂ BULAI |
|
|
Magistrat-asistent, Afrodita Laura Tutunaru |